Dr. Trenarrow?
Hvor pokker har du vært?
Søster?
Tina!
Endelig!
Helen! Så godt å se deg.
Jeg er så glad på deres vegne.
- Tommy? - Hei, mor.
- Hyggelig å se deg. - Du ser godt ut.
- Hei! - Hei, John.
Helen, du husker John, godsbestyreren vår?
- Gratulerer. Du er en heldig mann. - Det har jeg også sagt.
Tante Lavinia har kommet, men ellers er dere de første.
- Overnattet dere på veien? - Ja, i Taunton.
Så fint at dere ville ha forlovelsesselskapet her.
- Hvor skal jeg sette champagnen? - I spisesalen, Nancy.
Hei, Tommy. Gratulerer!
Jeg skal ta den.
Hei, Nancy. Gratulerer selv, jeg hører du er gift.
Sikkert morsomt.
Vet ikke det, men det settes opp årlig i landsbyen.
- De forventer at jeg kommer. - Nanrunnel amatørteater-selskap.
De vet dere er her i helgen.
- De blir støtt hvis dere ikke kommer. - Da kommer vi!
Jeg vedder på at sognepresten har gitt seg selv hovedrollen.
Dere må snakke med ham om bryllupsdatoen.
Vi har ikke kommet så langt ennå. Eller?
Bare si fra hvis det er noe du trenger, Helen.
- Moren din er fantastisk. - Ja, ikke sant?
Skal du være sånn hele helgen? Anstreng deg litt.
Jeg gjør det!
- Dere kan få ordnet opp. - Jeg skal ta meg av bilen.
- Hvor er han denne gangen? - Vet ikke.
- En eller annen tøyte. - Nytt brev fra banken i dag.
- Åpnet du det? - Det er privat!
Du har jo rett til å vite hvor stor gjelden er.
Vi fikk siste betalingsvarsel på gassregningen i går.
Pappa, jeg er så sliten.
- Gå fra ham! - Det går ikke.
Du kan ikke endre ham. Hvor er han?
- Hva heter hun denne gangen? - Jeg vil ikke snakke om det.
Unnskyld meg.
- Hva er det? - Ingenting.
Nancy...
Jeg kjører deg hjem.
Er alt bra hjemme?
Jeg vet at John ikke kommer godt overens med mannen din.
Beklager, det er jo ikke min sak.
Mick har kommet hjem. Takk for turen.
Kan dere bære det ut på kjøkkenet?
Noen viser dere hvor det skal stå.
Takk for at du kom på så kort varsel!
Kom, jeg har en idé...
Hvis du ser spisesalen på forhånd, så blir det mye lettere i morgen.
Var det deg jeg snakket med på telefonen, eller hun andre?
Tommy, jeg kommer! Jeg skal bare vise blomsterbinderen rundt.
- Jeg oppfattet ikke navnet ditt. - Hun er ikke...
Mor, dette er Barbara Havers, kollegaen min fra politiet.
- Herregud, så dum jeg er! - Det var min feil.
Gledet meg til å møte deg. Flott at du kunne komme!
Tommy, kan du bære opp bagasjen til Barbara?
Sånn. Madrassen er litt klumpete. Men det er veldig fin utsikt herfra.
- Noen hjemme? - Sidney!
Finn deg til rette, og kom ned og ta en drink etterpå.
Hvorfor er det alltid kaldt i disse husene?
Du har godt av det.
Sidney, så godt å se deg!
Tanten min, lady Asherton. Dette er Justin Brooke.
- Du er i kjemikaliebransjen? - Ja. Hva mer har hun fortalt?
- Kom inn. - Hvor vil du ha dette? På sengen?
En Sidney kom, hvem er det?
Kusinen min. Rett fra Tsjetsjenia. Hun er pressefotograf.
Hun jobber altså ikke på super'n. Hva gjør jeg nå?
Pakk ut. Kom ned etterpå.
- Kan jeg gå sånn, eller...? - Ja da.
Dummer meg sikkert ut. Du sier vel fra?
- Og får kjeft? - Jeg vil ikke gjøre noe galt.
Det har jeg jo allerede gjort, men moren din tok det pent.
- Jeg liker henne. - Ja da. Alle liker henne.
- Jeg er på dypt vann nå. - Nei, du er faktisk ikke det.
Jo, sir. Dette er jo et privat familieselskap.
Familie og venner. Du er en venn.
Jeg må forresten be deg om en tjeneste.
Kan du kalle meg Tommy nå? Eller Thomas.
Det går ikke, sir.
- Hei, Barbara. - Jeg var på vei nå.
- Hvor har du vært? - Unnskyld oss.
Vi ses nede.
Helen, jeg måtte kjøre Nancy hjem.
- Du kunne vel sagt det. - Jeg trengte litt luft.
Du har nettopp kommet!
Hva er det med moren din og deg?
Sist oppførte du deg som en furten tenåring.
- Du må ordne opp... - Jeg skal vise deg noe.
Tommy er her, han gleder seg til å treffe deg.
Ser du det vinduet?
I det rommet lå far for døden av kreft.
Jeg var 17 år, jeg stod her. Orket ikke å gå inn igjen.
Plutselig ser jeg mor i det vinduet, hun omfavner en mann.
Jeg tenkte at det var et mirakel. Jeg løp inn, opp trappene.
Jeg braste rett inn.
Jeg så mor i armene på Trenarrow. Da fikk jeg opp øynene.
Mor og fars lege hadde seg, uten tanke for noe annet.
Her gjemte jeg meg.
Jeg så at mor løp rundt i hagen og lette etter meg.
Hvis jeg var dødssyk, og du trengte trøst...
Jeg ville aldri gjort det.
Man vet ikke hvordan man vil reagere på forhånd.
Hvorfor giftet hun seg ikke med ham?
- Jeg har ikke hindret henne. - Selvfølgelig har du det!
Hun ville jo mistet deg da.
Hva er dette?
Heroin.
- Er dokumentmappen min her? - I bilen.
- Jeg trenger noen papirer. - Kan du ikke slappe av i kveld?
Jeg har et møte med revisorene mandag morgen.
Så er det ekstraordinært styremøte etterpå.
Du burde heller blitt i Dublin som planlagt. Hvorfor...
Hvorfor ombestemte du deg?
Jeg ville treffe deg.
- Unnskyld meg, er dette riktig... - Jeg er ikke gjest her.
Jeg tilhører tjenerskapet. Faren min er godsbestyrer her.
- Det er den veien. - Takk.
De biter ikke. De har jo munnen full av sølvskjeer!
Kom, jeg skal følge deg.
- Jøss, er alt dette ditt? - Nei, det tilhører broren min.
Det var visst alle.
- Jeg er så dårlig med navn. - I politiet blir man flink med det.
Hvordan er det å arbeide med sønnen min?
- Umulig? - På ingen måte.
Han forteller meg ingenting om jobben.
Helen sier at han er dyktig?
- Den beste jeg har jobbet med. - Jaså?
- Uten tvil. - Mamma?
Peter! Vennen min!
- Dette er kjæresten min, Sasha. - Hei.
Du vil like det, det er Oscar Wilde...
Hei, Peter.
"Hyggelig å se deg, Peter. Hvordan går det med deg?"
Noen tar det! Noen lager brukerdoser av heroin her.
- Og da må det være meg? - Det er ikke mange andre kandidater!
- Jeg kom jo nettopp! - Har du sprukket?
Du gir deg aldri! Politimann tvers igjennom.
Vi må dra, stykket begynner om en halvtime. Hvem blir med?
- Hva er det, mor? - Oscar Wilde.
Jeg tror vi står over. Sash, skal vi gå på puben?
Det begynner om en halvtime...
Jeg har litt hodepine.
- Jeg drar hjem nå, lady A. - Ses i morgen tidlig, John.
Mark? Kan du kjøre bilen til søsteren din hjem?
- Jeg tar meg et glass nå. - Hjem!
Jeg skal bare hente kameraet mitt. Vent på meg!
Jeg har et hus på landet, med en eiendom på 600 hektar.
Men jeg er ikke avhengig av inntektene.
Så vidt jeg vet, er det bare krypskytterne som har glede av den!
Et hus på landet! Hvor mange soverom?
Det finner vi ut av senere. De har vel et hus i byen?
En uskyldig pike som Gwendolyn kan ikke forventes å bo på landet.
Jeg har et hus ved Belgrave Square, lady Bloxham leier det.
Lady Bloxham! Henne kjenner jeg ikke.
- Har du aldri hatt noen bror? - Nei. Ikke av noe slag.
Det er tydelig, Cecily, at ingen av oss er forlovet med noen!
Og det er ingen hyggelig situasjon for en ung pike.
Hvis vi går inn, kommer de nok ikke etter.
Nei. Menn er kujoner, ikke sant?
Det er vel dette dere kaller Bunburying?
En utmerket Bunbury var det!
Går dette bra? Kan du stole på fyren?
- Ja da. - Hvor er han?
Slapp av, det går bra.
Hvordan kan du spise muffins når vi er i denne kattepinen?
Du virker helt ufølsom på meg.
Der er han.
Hvor er sakene?
Broren din er jo her. Jeg går ikke rundt med noe når han er her.
Hva skal vi gjøre?
Det er hos en kompis. Du må hente det.
- Gratulerer, Tommy. - Takk.
- Skal jeg hjelpe deg? - Det går bra.
Din mor savner deg. Hun ser ikke mye til deg.
Hun har satset mye på denne helgen.
Du trenger ikke å like meg, men oppfør deg voksent.
Det som skjedde, det skjedde. Legg det bak deg.
- Er de uvenner? - Familieanliggender.
Å ja. Beklager.
Hallo?
Jeg sa at du ikke skulle komme. Noen kan se deg!
Når begynte du å bestemme her, Cambrey?
Jeg taper på dette!
Du har ødelagt seks måneders arbeid.
- Du er ikke med mer, Cambrey! - Mick?
Du har visst noe til meg?
Du er jo Sidneys...?
- Ja. Jeg trenger røyk. - Du selger ikke røyk her.
Da tar jeg denne.
Mark har levert noe til meg her.
De ser oss ikke.
- Kan du ikke hoste? - Jeg har ikke behov for det.
- De ser på oss. Skamløst! - De kommer. Så freidig!
- Vi sitter her i verdig stillhet... - Ja, det er det eneste vi kan gjøre.
- Fikk du tak i det? - Ja.
- Hva er det? - Kom igjen!
- Hva er i veien? - Ingenting.
Har du tatt pillene?
- Er det Tommy? - Nei da.
Det er den gutten jeg snakket om. Han døde, og det er så fælt.
Jeg kunne ikke gjøre noe for ham.
Jeg kunne ikke hjelpe ham.
Der er kvinnen som kan fortelle Dem hvem De er!
Lady Bracknell, kan De vennligst informere meg om hvem jeg er?
Mick?
- Hva er det? - Nancy, hva er det?
Herregud!
- Er han død? - Ja.
- Hallo? Sett meg over til...? - Newquay. Inspektør Boscowan.
- Newquay? Hvem? - Ted Boscowan.
- Sidney! - Vil du ikke ha dokumentasjon?
Bakhodet er slått inn. Og kjeven er svært skadet.
Sidney, hørte du?
- Hva heter butikken? - Si at det er Cambreys sted.
Stedet til Cambrey. Nanrunnel.
- Hva har skjedd? - Mistenkelig dødsfall.
Sidney, gå ut herfra! Kjør mor hjem. Dette er et åsted.
Han er fremdeles varm.
- Kom, Sidney, vi er i veien. - Jeg kommer!
- Kassa er tømt, muligens ran. - Hva med drapsvåpenet?
Helen, kan du og Havers kjøre Nancy hjem?
Det var ran, ikke sant?
Dere trenger ikke å bli med. Faren min er hjemme.
- Jeg klarer meg nå. - Vi følger deg helt inn.
Hallo? Mr. Penellin?
Er han hjemme?
Jeg ringte. Han var her i hele kveld.
Pappa?
- Tror du at hun ringte ham? - Hun virket ivrig etter å gi ham alibi.
Dette var ille, Nancy. Er faren din hjemme?
- Nei... - Dette er inspektør Boscowan.
Kriminalbetjent Havers, og Helen Clyde.
Jeg har et par spørsmål, Nancy. Bare sett deg, du.
- Når forlot du butikken i ettermiddag? - Rundt fem. Jeg husker ikke.
- Var Mick der? - Han hadde nettopp kommet da.
Hvorfor kom faren din og snakket med ham?
Mick? Når? Det er umulig.
Han ble observert. Naboene så ham i butikken rundt ni.
Pappa visste ikke at Mick hadde kommet.
- De kranglet. - Nei. Det kan ikke stemme!
Hva er dette?
- Hva har slubberten gjort nå? - Pappa...
John, jeg beklager, men du må nok bli med meg til Newquay.
- Nå? - Hvis det er greit.
Hvorfor det?
Det gjelder drapet på svigersønnen din, Michael Cambrey.
- Pappa vet ingenting om det. - Nancy, det holder!
Greit, la oss få det overstått. Jeg kommer snart tilbake.
Hva er dette? Hvorfor var politiet her?
Dette er din feil.
Mannen til søsteren din ble drept for noen timer siden.
Hvorfor skal de snakke med pappa? Hva har det med ham å gjøre?
Han har jobbet her i 40 år. Penellin ville ikke gjort en flue fortred.
Han likte ikke svigersønnen. Og han fikk Nancy til å holde munn fort.
Husk at dette ikke er deres sak.
- Vi må vel avlyse selskapet. - Hvorfor det?
Det går ikke. Folk er jo på vei.
Hvis Penellin kranglet med svigersønnen, hva så?
- Alle krangler! - Det kan være lokale pøbler.
Som raner en turistsjappe i lavsesongen? Magert utbytte.
Selv om Cambrey overrasket drapsmannen...
Eller så ville de at det skulle se ut som ran. Beklager.
Hvorfor skulle noen drepe Mick Cambrey?
Han var en jentefut. De hadde problemer i ekteskapet.
Er det noen som har lyst på te? Eller en drink?
- Unnskyld, hva var det du skulle si? - Din mor spurte om noe.
- Jeg tror jeg skal legge meg. - God natt, Barbara.
- Beklager, feil rom. - Hei.
Men hvis han var utro, kan han jo ha blitt drept av en sjalu ektemann.
- Gjenta etter meg: Dette... - Dette er ikke min sak. Nei da.
Ett ord til, så må jeg innføre straffemetoder.
Hva slags straffemetoder?
John, hvor er du? Når ble du løslatt?
I butikken?
God morgen.
Jeg har sett dette på film, men aldri opplevd det selv.
Nei da, selskapet er ikke avlyst.
Havers? Barbara, det er John Penellin.
Hvordan har han det?
- Bra. - Si at vi klarer oss uten ham.
John, mor sier at... Ja.
Ja, da ses vi kanskje i kveld.
Nancy må hente noe i butikken. Blir du med?
- Hvorfor må du dra? - John bad meg om det. Det går fort.
Mrs. Cambrey kommer senere.
Sir... Jeg vet ikke hvordan jeg skal si dette.
Er du klar over at broren din tar heroin?
Hvorfor sier du det?
Jeg så at han satte et skudd i går kveld.
- Hei, Nancy. - Hei.
- Går det bra med deg? - Ja.
- Skal vi bli med deg opp? - Nei da.
Han har vært på avvenning mange ganger.
- Jeg trodde han var rusfri nå. - Det så ikke sånn ut.
Han kaster bort livet sitt, bare for å trosse meg...
- For å trosse deg? - Det er komplisert.
- Nancy, hva driver du med? - Jeg sjekker hvor mye gjeld han har.
Han skjulte alt for meg. Han tok seg av regningene.
- 28 000 pund? - I gjeld?
Nei, på kontoen. Jeg skjønner det ikke. Hvor kommer alle disse pengene fra?
Drittsekken! Jeg har slitt som et dyr, mens han hadde 28 000 pund!
- Hvor var mannen din i går? - Hva?
Du sa at faren din ikke visste at Mick var hjemme igjen.
Jeg løy. Jeg ringte pappa og sa det.
- Hvor hadde Mick vært? - Vet ikke.
Hvorfor lyver du? Hvorfor dekker du over for ham?
- Tror du at faren din drepte Mick? - Nei!
Jeg har rotet det skikkelig til nå.
Det er ikke så farlig. Du er ikke alene.
Vi gjør alle ting vi angrer på.
Utfordringen er å ta ansvaret. Og å lære av det.
Vi skal ordne opp i dette.
Jeg skulle ønske du hadde vært...
Du burde ha giftet deg med mor for lenge siden.
Hun ville ikke ha meg. For mange spøkelser fra fortiden.
Men ville det egentlig gjort noen forskjell, Peter?
For jeg var jo alltid her.
Vi bør vurdere å gi deg metadon igjen.
Det gikk så bra, jeg rørte ingenting på seks måneder.
Jeg vet ikke... Det ble bare for mye for meg.
Med eksamen, og alt sammen med Oxford.
Og Sasha, kjæresten min, hun sa at...
- Hun takler det bedre enn meg. - Går Sasha på heroin?
Jeg hater det! Det ødelegger hjernen.
Jeg hater det heroinet får meg til å gjøre.
- Får deg til å gjøre? - Som i går kveld.
- I går kveld? - Jeg ville ha et skudd. Og...
Vil du fortelle om det?
Så det er der du er!
Det klarner tankene å holde på med båten.
Se hva jeg fant. Noen har vært i båten.
- Si det til politiet. - De har nok å gjøre.
Jeg burde vel selge den. Hvis ikke du og Tommy vil ha den?
Helen, hvis dere vil overta Howenstow...
- Og bo her, så flytter jeg ut straks. - Det ville vi aldri gjøre.
Jeg er jo bare forvalter her. Jeg vil gjerne gi fra meg ansvaret.
Han trives visst ikke her.
Jeg så lettelsen i blikket hans i går.
Drap, det forstår han seg på.
Et fint påskudd for å unnslippe meg.
Han var nesten munter i morges!
- Han vil ikke... - Jo da.
Han syns fremdeles det er vanskelig å være i samme rom som meg.
Pass på ham.
Toalettforholdene her er helt steinalderaktige.
- Disse var kjempegode! - Hva da?
Nanrunnel-konfekt.
Du skjulte den visst for meg?
Hvem kjøpte du den til?
- Jeg hater dette. - Du ville ha stort familieselskap.
Fordi du sa at ellers ville du ikke...
Jeg blåser i forlovelsesselskaper!
Og bryllupsplanlegging. Jeg vil bare gifte meg med deg!
Hvorfor gjør vi dette? Kan vi ikke bare gifte oss på en strand?
Det er greit, men da er du nødt til å snakke med moren din.
Se på deg!
La det være.
Jeg tar gjerne en sånn.
- Hvordan gikk eksamen? - Vet ikke. Jeg var ikke der.
Det der var din greie! Stjerne på kapproingslaget, toppkarakterer...
Jeg trenger vel ikke gjenta dine triumfer?
- Ikke vær så dum! - Ikke vær så nedlatende mot meg.
Vet mor at du har hoppet av studiene? At du har sprukket?
- En preken fra storebror... - Jeg er faktisk bekymret!
Når snakket du med meg sist? Hadde jeg begynt å barbere meg?
Greit, jeg er opptatt. Men det er bare å ringe!
Du kan alltid komme til meg med problemene dine, Peter.
Og bli kryssforhørt. Herlig.
- Ett spørsmål... - Akkurat.
Heroinet du tok i går, var det samme type som det i møllen?
Hva gjorde du der? Gjenopplevde ditt livs verste øyeblikk?
Mor tror du er rusfri. Tenk på hvor lei seg hun blir.
Hykler! Hadde huset brent ned med mor og meg i, ville du blitt lettet.
Jeg har kanskje ikke alltid...
Dra tilbake til London! La meg være i fred.
Peter!
- Beklager, mor, vi bare... - Gå og skift.
- Politibetjent? - Ja.
Jeg tippet at du var programleder på tv.
Trodde kvinnelige politibetjenter hadde tjukke ankler og hårete armer.
Der ødela du en av favorittfordommene mine!
Hold opp med den furtingen!
Så du inviterte legen vår i et familieselskap?
Han er jo en venn av familien.
Sikkert tøft å bygge opp et firma.
Det var et mindre vellykket kjemisk firma før jeg kjøpte det.
Da jobber dere med litt av det samme. Dette er dr. Trenarrow.
Dette er Justin Brooke, Praxis Pharmaceuticals.
- Medisinsk forskning. - Interessant.
- Å, vet du noe om det? - Litt. Og du har vært i Tsjetsjenia?
Ja. Ja, det har jeg.
Denne var ikke dum. Vet du hvilken årgang det er?
Nei, beklager.
Jeg vil helst jobbe med konseptuell kunst.
Jeg har en flott idé, "Garderoben".
Det handler om meg, det er veldig personlig og mørkt. Tomt.
Sid, er du ikke sulten?
Det var nydelig mat, men jeg er mett.
Jeg spiste for mye Nanrunnel- konfekt. Fikk dem av kjæresten.
- Så hyggelig. - Aner ikke hvor han fikk dem fra.
- Jo da, han kjøpte dem i... - Å, beklager!
- Unnskyld meg! - Det går bra. Det syns jo ikke.
- Tale! - Det tar vi senere.
Mine damer og herrer, vi må skåle for det nyforlovede paret.
- Skjønne Helen, med et ansikt som... - Sett deg, Peter.
Og for min høyt aktede storebror; Eton, Oxford og nå Metropolitan Police.
Min meget rettskafne, for ikke å si retthaverske, bror...
Han forlot oss da jeg var i knehøyde med...
Hva kan det ha vært? Sju år var jeg. Samme det.
Poenget er at far nettopp var død, og jeg var en trist, liten gutt.
Og broren min... Han blåste bare i det.
Han brukte sjekkheftet istedenfor.
Skål for min bror, den selvopptatte og skinnhellige...
Takk for det, Peter. Takk.
Ja, kom igjen. La oss alle skåle! For Tommy og Helen.
Håper dere får et langt og lykkelig ekteskap.
- Takk, Roderick. - Du burde være takknemlig.
Jeg ville aldri klart å drive stedet uten ham.
Du vil jo ikke droppe karrieren for å gjøre det!
- Kan dere unnskylde meg litt? - Selvsagt.
- Hva er det? - Det er ingen fare, Tommy.
Pågriper du ham?
Vi fikk labrapporten. Fingeravtrykk og fibrer, alt matcher.
Samme det, han er uskyldig!
Jeg vil gjerne bevise at han er det. La meg gjøre jobben min!
Der var du! Alle leter etter deg.
Den konfekten...
Jeg visste at du fikk det med deg.
Den er laget for turistene. Sikkert produsert i Birmingham!
Og man kan kun få kjøpt Nanrunnel-konfekt i Nanrunnel.
Jeg kan være enda mer konkret.
- I suvenirbutikken. - Men når?
I går kveld. Jeg skulle kjøpe røyk, så jeg gikk ned i landsbyen.
Var Cambrey der? Alene?
Ja, men han hadde ikke røyk. Jeg følte at jeg måtte kjøpe noe.
- Og nøyaktig når var dette? - Rundt klokken ni.
Så du John Penellin?
Jeg burde ha sagt dette til politiet, men...
- Så du ham? - Han hadde gått da jeg kom.
Mick Cambrey sa at han kastet ham ut.
- Jeg må ringe Boscowan. - Nei, vent litt.
- Unnskyld meg. - Kom inn! Lukk døren.
Fortsett.
Jeg sa ingenting fordi jeg ikke var den eneste der.
- Hvem andre var der? - Peter.
- Peter? - Han kom dit for å hente noe.
Jeg tipper at det var heroin.
Han sa at noen hadde levert noe til ham der.
- Hva skjedde så? - Aner ikke, jeg gikk på puben.
Men grunnen til at jeg ikke ville si noe før nå, -
- var at etter at jeg gikk, så ble Peter igjen der.
I butikken.
- Har Tommy vært her nå? - Har ikke sett ham.
Jeg vil be om unnskyldning for i sted.
Hvis jeg fornærmet noen...
- Glem det. - Jeg vet hva du vil ha.
Dette vil gjøre alt mye bedre.
- Du må si det til Boscowan. - Nei.
- Du må. - Du vet hva du ber meg om?
Å renvaske en uskyldig mann!
Og sørge for at broren min blir drapsmistenkt!
Jeg kan snakke med Boscowan.
Nei! Gi meg tid til å tenke, Havers.
Peter?
Peter!
Herregud! Det er Justin, ikke sant?
Bli der, Sidney!
Han mistet fotfestet i mørket.
- Et uhell? - Unnskyld meg.
- Tror du det var et uhell? - Det er ikke min sak.
Hvis Peter visste at Brooke kunne sladre om ham og Cambrey...
Så Peter drepte både Cambrey og Brooke?
Han kan ha fått panikk.
Hadde jeg stilt opp for Peter, ville han ikke brukt heroin.
- Det er tull! - Hva faen vet du om det?
Tilgi meg. Unnskyld.
Har du snakket med Boscowan?
Du må gjøre det. Ellers gjør jeg det.
- Gi meg frist til klokken 12. - Hvorfor?
Jeg vil være sikker på at det er ham før jeg angir ham.
Jeg må finne ham først.
De har lett overalt her, det er ingen tegn til dem.
Han kan ha tatt en overdose.
- Har de bil? - Nei.
De må ta drosje hvis de skal noe, eller haike.
Hva med båten?
Han kan ikke ha tatt den, så dum er han ikke! Helen, han kan ikke seile.
Og Sasha kan sikkert heller ikke seile.
Moren din sa at noen hadde brukt båten nylig.
Kanskje Peter er med, men noen andre fører båten.
Se på dette!
Den tilhører Mark Penellin.
Helen, ring kystvakten! Hør om de ser båten.
Havers, bli med meg.
Det er besøk til deg, John.
- Hvor skal jeg begynne? - Hva vet du?
At sønnen din smugler narkotika.
- Jeg tryglet ham om å slutte. - Var Peter med på det?
Tommy, det håper jeg virkelig ikke.
Mark tok båten til mor. Hvor? Scillies? Henter en kilo heroin.
Deler det opp i møllen. Hvor kommer Mick Cambrey inn?
Vet ikke.
Du aksepterer å bli tiltalt for drapet på ham?
- Hvis jeg må! - Nei, du er jo uskyldig!
Cambrey levde da du forlot butikken.
Det utro svinet! Jeg slo til ham, det angrer jeg ikke på.
- Du drepte ham ikke. - Jeg kunne ha gjort det.
Men du gjorde det ikke. Han kastet deg ut.
Dette er galskap, John. Du kan få en livstidsdom!
- Heller det enn at sønnen min får ti år. - Det fortjener han!
Ikke vær så fordømt sta. Si sannheten til Boscowan!
Du kan si det, for jeg tyster ikke på sønnen min.
Det gjør jeg bare ikke, Tommy!
Du følger ikke dine egne råd. Du tvinger Penellin til å angi sønnen.
Men du har ikke sagt noe om broren din til Boscowan!
- Er det annerledes for deg? - Ja, faktisk!
Ja? Hvor? Takk.
Kystvakten har funnet båten.
Der kommer han.
- Hvor er Peter? Er han på båten? - Nei.
Jeg passer ikke på ham. Heldigvis. Men jeg ville klart det bedre enn deg!
- Sir! - Jeg kan anmelde deg for overfall.
Den tar jeg. Enten gir du oss den, eller så venter vi på narkotikapolitiet.
Jeg hater folk som han der! Han har fått alt på sølvfat.
Var Cambrey med på dette? Var det slik han fikk penger?
- Hva er dette? - Et ærend for en venn.
- I mors båt? - Er det et heroin-derivat?
- Jeg bare leverer det. - Til hvem da?
- Ingen du kjenner. - Få et navn!
- Vil du ha et navn? Tina! - Etternavnet?
Finn det ut selv.
Hallo? Peter, hvor er du?
- Tommy, det har skjedd noe fælt. - Hva?
Jeg klarer ikke...
Det er Trenarrow her. Ja, han er hos meg.
Ser dere hvordan hendene er knyttet?
Stryknin?
Men hun trodde nok at det var heroin hun tok.
Var stoffet hun tok, blandet med stryknin? Ble hun drept?
- Det er jeg helt sikker på. - Hvor er Peter?
- Har dere ringt politiet? - En av pleierne ringte.
- Kom han til deg? - Hadde jeg visst at du var bekymret...
- Hvorfor hit? - Han kommer alltid til meg.
Han har alltid gjort det når han har problemer.
Peter!
Dette går bra. Vi skal ordne opp i dette.
Jeg må få noen opplysninger. Hvor fikk Sasha heroinet fra?
- Fra meg. - Deg?
- Jeg ville ikke ha det. - Han får metadon igjen.
Denne gangen klarer du det, Peter!
Sasha klarte ikke å slutte ennå, derfor gav jeg henne heroinet.
- Men hvem fikk du det av? - Justin Brooke.
- Brooke? - Så noen at han gav deg det?
Nei.
- Har dere stryknin her? - Ja, men det er nedlåst. Han...
Jeg har ikke tatt noe herfra! Jeg drepte henne ikke!
Jeg elsket henne.
- Hva med Mick Cambrey? - Mick?
Drev Mick også med narkotikasmugling?
Hvilken narkotikasmugling?
- Peter, drepte du Mick? - Tror du at jeg gjorde det?
Absurd, Peter kunne aldri ha drept noen!
Bare fortell hva som skjedde.
Jeg skulle hente stoffet som Mark hadde levert til meg.
Cambrey ville plutselig ha ekstra betaling. Det ble litt stygt.
Tommy, han var i live da jeg gikk derfra!
Jeg skal gjøre alt jeg kan...
Jeg har ikke drept noen! Vær så snill, ikke la dem pågripe meg.
Peter Lynley? Du er pågrepet for drapet på Sasha Nifford.
Beklager, Peter. Du må bli med dem.
Du trenger ikke si noe.
Unnlater du å si noe i avhør, kan det skade saken din.
Alt du sier, kan brukes mot deg.
- Drap? - Han er ikke siktet ennå...
- Han er vel uskyldig? - Jeg vet ikke om vi kan bevise det.
Jo da.
Det er ikke bare Sasha. Han er mistenkt for drapet på Cambrey.
- Hva? - Det er narkotikarelatert.
De kranglet. Hvordan kunne du la dette skje med ham?
Jeg? Tror du ikke jeg har prøvd alt for å få ham rusfri?
Men i begynnelsen? Merket du ikke hva som skjedde?
- Hvor var du? - Her! Hvor var du?
Jeg er lei av at du klandrer meg for alt.
- Jeg klandrer nemlig meg selv! - Jeg sier bare...
- Tommy, jeg er ikke feilfri. - Ingen forlanger det.
Jo, du gjør det! Den perfekte mor...
Ingen svakheter, ikke noe eget liv.
Beklager, men det går ikke. Jeg er menneskelig!
Ja da, bare gå! Som en bortskjemt guttunge.
Du var utro mot far!
Jeg elsket ham hele tiden!
Jeg trengte trøst og støtte. Det gjør jeg fremdeles. Roddy gir meg det.
Jeg skulle så gjerne ha endret fortiden for deg, men det går ikke!
Jeg har visst vært veldig barnslig.
Det har jeg. Helen sier at jeg har hindret deg i å gifte deg med ham.
Er det sant?
Nei.
Neste gang han frir, så svarer du ja.
- Hei. Kan jeg få snakke med deg? - Jeg skal straks dra.
Til foreldrene til Justin.
Kan du gi denne til Tommy?
Jeg lurte på om Justin noen gang møtte Peter?
Før denne helgen? Nei.
Jeg tror ikke at det var et uhell.
Jeg tror ikke at han falt. Det var selvmord.
- Hvorfor det? - Firmaet hans var nesten konkurs.
Han hadde et møte på mandag. Han ville miste alt. Han taklet det ikke.
Det eneste som kunne redde ham, var et middel mot kreft.
Det ville reddet Praxis Pharmaceuticals.
- Men legemiddeltilsynet forbød det. - Hvorfor det?
Bivirkninger. 5 % fare for leverskader.
Men hvis man er dødssyk av kreft, så tar man vel den sjansen!
- Hva heter dette middelet? - Oncozyme.
Sir, de ampullene som vi fant på Mark Penellin...
- Har de noe å gjøre med... - Oncozyme? Ja.
- Tilbake til start. - Hvor er det?
Cambrey. Han er selve nøkkelen.
Sir, se på dette.
Se her, og her.
- Hvorfor vil dere se på dem igjen? - Hvor kom alle pengene fra, Nancy?
Jeg vet ikke.
Visste du at mannen din betalte 1000 pund i måneden...
Til et eiendoms- selskap i Newquay?
Ring dem.
Nancy...
- Visste du at Mark smuglet dop? - Ja.
- Var mannen din innblandet i det? - Nei.
- Hvem drepte ham? - Jeg vet ikke.
Det svarer du på alt! Du vet visst ingenting.
Jeg fikk en adresse.
Husleien ble betalt av Mick, men en Tina Cogan bodde der.
Herregud!
Hun kommer og går. Driver med salg.
Det kommer ofte en ung mann på besøk.
Så dette er Cambreys kjærlighetsrede!
Hallo?
Det er ingen på kontoret nå. Men jeg skal få noen til å ringe deg tilbake.
Skift navn til Tracy, så har du ny karriere!
Mr. Perriam. Han hadde bestilt "Hope" på nettet.
Men han har ikke mottatt det.
- Det er en navneliste her. - Kundeliste?
Perriam, Perriam...
Her! Jeg skal prøve å ringe noen av dem.
Greit. Jeg sjekker oppe.
Mrs. Amos? Dette er en kundeundersøkelse.
Har du handlet på nettet nylig?
Tusen takk.
Høy jente!
Jeg utfører en kundeundersøkelse.
Har du hatt noe å gjøre med et firma som heter "Finding Hope"?
Kan jeg i fortrolighet spørre hva du kjøpte?
Takk for hjelpen.
Alle er kreftpasienter. Eller pårørende.
Alle har kjøpt et middel fra firmaet "Finding Hope".
Og alle har blitt bedre.
Se hva jeg fant.
Alle veier leder til Oncozyme.
Mark Penellin kommer med det. Og så selger Tina det videre.
- Men hva med Mick Cambrey? - Se på disse her.
Sko?
Ja, men i størrelse 45!
Jeg får ikke treffe ham!
- Han har vel ikke gjort det? - Selvfølgelig ikke.
Tommy tror det blir vanskelig å bevise det.
- Alt vil bli bra. - Hvordan vet du det?
Fordi... Peter ville aldri skade noen.
Beklager, men jeg må dra.
Jeg tenkte bare på hvor høyt jeg elsker deg.
Har du sett en sånn koffert før?
Nei.
Hvem er Tina, Nancy?
Så dere vet det?
De sa at han ikke kunne begynne med hormonene-
- før han hadde levd som kvinne i et halvt år.
Ville han gå med kjole hjemme, var det greit.
- Men rundt i Nanrunnel? - Du sa nei.
Alle ville ledd av oss.
Skulle mannen min trippe rundt i skjørt her?
Over mitt lik, sa jeg. Jeg sa at han var skapt som mann!
Du visste ikke om stedet i Newquay?
- Ante ikke at han hadde råd. - Og pengene i banken?
Jeg vet ikke hvor de kom fra. De var vel til operasjonen.
Jeg gjorde alt jeg kunne for å hindre ham.
Jeg elsket ham sånn! Jeg ville ikke at han skulle være Tina.
Jeg ville ha Mick. Han er alt jeg har villet ha.
Tenk deg at man elsker noen, og så vil de plutselig være en annen.
Mark Penellin leverte Oncozyme til Tina.
- Alias Mick Cambrey. - Som solgte det til kreftpasienter.
Det er sykt å sko seg på andres lidelse.
Men alle jeg snakket med, hadde blitt bedre.
Sidney gav meg denne.
- Bildene fra butikken. - Hva skjedde den kvelden?
- Hva vet vi? - Hvem kom dit først?
John Penellin.
Han gikk inn, kranglet med svigersønnen. De sloss.
- Mick kastet ham ut. - Så kom Peter for å hente heroinet.
- Nei, Brooke kom før det. - Hva gjorde Brooke der?
Han skulle kjøpe røyk. Hvor mye vet Brooke?
Kanskje han oppdaget at Cambrey solgte Oncozyme på nettet?
- Og ble søkkrik. - Motiv nok til drap?
Kanskje. Men når? Brooke gikk før drapet skjedde. Peter så at han gikk.
Kanskje han ventet utenfor, og gikk inn igjen. Men hvem drepte Brooke?
Sir, se her.
- Tommy, jeg tenkte du kom. - Det er noe jeg lurer på.
Ja, det var veldig uforsiktig av meg. Anginapillene mine...
Der er de.
Og her ligger de i lommen min igjen. Før noen rakk å se dem.
Jeg må ha mistet dem da jeg drepte ham.
- Unnskyld? - Jeg gjør alt for pasientene mine.
Alt.
- Dette handler om Oncozyme? - Det stemmer, Ms. Havers.
Vet du hva det er? Det er et effektivt legemiddel.
Virkningen kommer umiddelbart. Og sjansen for bedring øker.
- Tester du det her? Ulovlig? - Ja.
- Middelet er ikke godkjent. - Det blåser jeg i. Det redder liv!
Brooke trodde at testingen ville føre til godkjennelse av kliniske tester.
Han kunne redde firmaet, mens jeg kunne redde pasientene.
Og Mick Cambrey, eller Tina, var mellomleddet?
Ja. Og i begynnelsen gikk alt veldig bra. Folk ble bedre.
Men så begynte plutselig pasientene mine å dø igjen.
Jeg skjønte ikke hvorfor. Jeg analyserte Oncozymen jeg hadde.
- Og? - Det var saltoppløsning.
Jeg hadde injisert pasientene mine med saltvann.
Cambrey solgte Oncozyme til uhel- bredelig syke med enorm fortjeneste.
Han var et motbydelig menneske.
Men det var likevel ikke meningen å drepe ham.
Du... Sier du dette bare for at Peter skal slippe unna?
- Du trenger ikke å ofre deg. - Jeg ville bare snakke med ham.
Jeg hadde mistet en pasient samme dag, en gutt. Leverkreft.
Han bare Io. "Hva så? De skal dø alle sammen," sa han.
Han fortsatte å le, så jeg slo til ham.
Jeg slo ham og... Jeg ville tørke av ham det fliret.
Jeg slo helt til han ikke rørte på seg mer.
Og så fikk du det til å fremstå som ran.
- Brooke også? - Nei, han mistet fotfestet og falt.
Nei, Tommy. Jeg dyttet ham.
Jeg måtte, Brooke mente at Peter kunne ha hørt for mye i butikken.
Hvis Peter sladret, ville det betydd slutten for Brooke.
Jeg kunne jo ikke la ham gjøre Peter noe.
Derfor drepte jeg ham.
Men jeg var jo for sent ute.
For Brooke hadde allerede gitt Peter det urene heroinet.
- Og Peter gav det til Sasha. - Nettopp.
Jeg er ikke så flink til dette. Det ville vel vært ille hvis jeg var det.
Jeg har skrevet ned alt sammen. Dere må vel pågripe meg nå?
- Vi må nok dessverre det. - Du liker deg vel nå, Tommy.
- Nei. - Endelig kom undergangen for meg.
Hvis Oncozyme hadde eksistert da far levde, ville du gitt det til ham?
Absolutt! Det håper jeg at du tror meg på, Tommy.
- Det gjør jeg. - Takk.
Mor...
Dette blir tøft for henne.
Tror du at dere kan gi meg noen minutter til å rydde sammen her?
- Selvfølgelig. - Men sir, jeg syns ikke...
- Jeg trenger bare noen minutter. - Vi venter utenfor.
- Går det bra, sir? - Ja da. Bare bra.
- Hva skal jeg gjøre, Havers? - Du må ringe Boscowan.
Jeg vet det.
Han hadde så gode hensikter.
Han ville redde pasientene. Og Peter.
Dette renvasker jo Peter.
Jeg har hatet ham halve livet, og nå...
Jeg ringer Boscowan.
Kriminalinspektør Boscowan, takk.
Sir?
Stryknin.
Hvordan skal jeg klare det, Havers? Hvordan skal jeg si dette til mor?
Nei!